Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
FÖRBJUDET FÖR LÄGERDELTAGARE
FÖR FEM ÅR SEN
- Är allt bra? - Toppen.
Kolla! Gissa vad jag har hittat?
- Vad då? - En badsjö.
- Vill nån bada? - Jag vill.
- Jag kan knappt gå. - Kom igen.
- Jag är okej. - Kom igen. Det är lugnt.
- Ja, det blir kul. - Det blir super.
- Tog nån med sig en handduk? - Nej, det är okej. Kom igen.
- Vad är det här? Eld? - Vi är framme.
Framme? Det här var skumt...
Vad är det som händer?
Det här börjar bli läskigt. Säg nåt, annars går jag tillbaka.
- Du står inför rätta, Talvinder. - För vad då?
För att du är en elak satmara.
- Ställ dig i cirkeln. - Vad fan...?
Ställ dig i cirkeln, för fan.
Jag tyckte synd om dig. Jag öppnade upp och släppte in dig -
- och du utnyttjade det för att knulla min pojkvän.
Jag kan inte lite på nån längre. Det är ditt fel.
- Var inget Peters fel? - Håll käften!
Peter knullade mig, Andi. Jag tvingade honom inte.
Sluta bete dig som ett jävla offer!
- Nästa? - Jag gillade aldrig dig.
Jag litade inte på dig en sekund.
Det är inte för att du är hemsk. Det är för att du är ingenting.
Vem är du, Talvinder? Kan du ens svara på det?
Jag borde ha sett det Susan såg.
I den riktiga världen skulle jag inte bry mig ett smack om dig.
Vi skulle inte ens vara vänner.
Jag är ledsen.
Fan ta dig.
Jag skulle stå här och säga hur hemsk och fruktansvärd du är -
- men om nån ska ställas inför rätta är det jag. Det jag gjorde var värre.
Jag är ledsen, Andi.
Verkligen.
Det är allt jag har att säga.
Okej, Noah.
Din tur.
- Håll käften! - Vad gör du? Släpp mig!
Håll käften! Jag ska lära dig att veta hut!
Sluta!
Nej!
- Talvinder! - Kom tillbaka!
Det är inte säkert!
Talvinder!
- Nej... - Herregud...
Hon är död.
Hon är död!
- Vi åker i fängelse. - Ord står mot ord.
- Nej, jag kan inte... - Susan!
- Jag är ledsen, Peter... - Nej, nej, nej!
Dawn. Dawn!
Nej! Sluta!
Noah...
Noah!
Vänta, Wren. Vad händer nu? Ska du gå in dit och...
De är mördare, Judith!
Är Keira och Mark mördare? Vem har han dödat?
Och Renee och Antoine och kvinnan som kom och sökte skydd?
- Och Gene? De, då? - De kom i vägen!
Talvinder var 20. Hon var bara 20. Hon var ett barn.
De fem slog in skallen på henne och lämnade henne att ruttna.
De var hennes vänner och de dödade henne.
Sen lät dem en oskyldig man ta skulden för vad de gjorde.
- De andra... - De andra spelar ingen roll.
Keira får leva. Ge mig pistolen.
De andra, då?
De är dina.
Jag var ute och gick och jag...
Jag hörde nåt.
Jag trodde att det var Peter, men det var det inte. Det var Mark.
Han såg konstig ut. Jag trodde att han var arg för att jag hade gått ut.
Sen började vi gå och då såg jag din pistol.
Och... jag insåg... att han tänkte...
- Han tänkte skjuta mig. - Mark skulle aldrig göra det.
Mark ska skjuta mig, och jag vet inte hur det går till...
Det är min enda chans. Jag sträcker mig efter pistolen och säger:
"Sluta, Mark. Kom inte närmare."
Men han fortsatte komma och han hotade mig...
Jag sköt.
- Det är okej, Judith. Vi förstår. - Nej. Nej.
- Det stämmer inte. - Dawn.
Det stämmer inte. Du ljuger.
Vilket skitsnack. Du ljuger. Det är du som är mördaren, eller hur
Du vill få oss att slappna av. Jag tänker inte bli nästa offer.
Jag tänker försvara mig.
Ta den. Snälla. Jag vill inte ha den.
Ta den.
Hon var i chock när jag hittade henne. Hon hade pistolen i handen.
- Judith kan inte skjuta en människa. - Självförsvar.
- Och Mark är ingen seriemördare. - Menar du allvar?
- Ja! - Han fick mig nästan att frysa ihjäl.
- Han drogade mig och låste mig ute. - Han trodde att det var du.
Jaså? Eller sa han det för att han ville döda mig?
- Du måste öppna ögonen... - Det gör jag! Det stämmer inte!
Kan du bara lyssna?
Om det är Judith så är hon smart. Det är inte omöjligt!
Jo. Judith? Som sliter ut folks ögon och mosar Renee med en snöskoter?
Vad tror du, Keira?
Judith fick ju ett nervöst sammanbrott innan hon kom hit.
Mark såg en kvinna dö framför ögonen på honom.
Det har varit väldigt mycket för honom de senaste dagarna.
- Han lider av posttraumatisk stress. - Ja, han blev skjuten!
- Han kanske blev knäpp av det! - Judith bara gav oss pistolen.
Varför skulle hon göra det om hon var mördaren?
FÖR FEM ÅR SEN
- Är du vaken, Peter? - Ja.
I går kväll...
Var det -
- verkligen på riktigt?
Vi kanske... liksom bara sov allihop.
I så fall är jag fast i en mardröm...
Håll käften!
- Vem är det? - Vem tror du?
- Folk börjar fråga var Talvinder är. - Vad säger ni?
- Att hon skulle ut och jogga i morse. - Tror de er?
- Än så länge. - Nån såg ju en björn förra veckan.
- Vi kan påminna folk om det. - Ska vi säga att en björn tog henne?
Ja, vi måste säga nånting.
Nej. Hon skulle ut och jogga. Sen har ni inte sett henne.
När hon inte kommer tillbaka ringer de polisen.
Om nån såg oss med henne åker vi i fängelse på livstid.
- Ta det lugnt... - Säg inte åt mig att ta det lugnt!
Du måste lugna ner dig. Nu!
- Vi måste göra nåt. - Ja. Andas. Fortsätt andas.
- Det här är mitt liv nu. - Ja, Andi, det här är ditt liv nu.
Det här är mitt liv.
Det är allas våra liv.
Hur kan vi tro henne, när ingen av oss såg nåt?
Hon hade kunnat skjuta oss alla, men hon gjorde precis tvärtom.
Var fan är min pojkvän?
Stanna här, Janice. Gene är... Jag vet inte vad jag ska säga.
Herregud...
Vi går tillbaka in. Jag önskar att du hade sluppit se det.
Undan! Jag sa till Gene att ni var nåt slags kult!
Vi behöver din hjälp, Janice.
Du kan hjälpa oss härifrån.
- Jag har plats för en. - Kan vi inte ta bränsle från dig?
- Jag sa att jag har plats för en. - Det borde bli Keira.
- Hon kan ringa polisen från dig. - Varför just jag?
För att -
- du har hela ditt liv framför dig. Ju fortare du kommer i säkerhet...
Jag trodde att vi var i säkerhet. Nu när Mark är död.
Dawn borde åka. - Du behöver läkarhjälp.
- Du är en av oss. Det är ditt hem. - Dawn åker. Slutdiskuterat.
Ta hand om dig, och stanna inomhus. Kom inte ut förrän polisen kommer.
- Okej. - Lovar du det?
Jag lovar.
Gav du dem pistolen?
Jag var tvungen. Det var antingen det, eller...
Vi ses igen.
Bara snö som faller från taket.
- Jag kan inte bara sitta här... - Du kan väl gå upp och packa?
Vi vår säkert ta med oss en väska eller två, om du vill packa.
Det här är det bästa...
Det är Mark som är mördaren. Peter och Keira tror det.
Det kommer polisen också att göra.
Sen kan du och jag åka härifrån.
Vi kan lämna alla fruktansvärda minnen och leva i fred.
De har betalat. Även om de får leva så har de betalat.
Öppna ditt hjärta.
Jag måste hitta Dawn.
Jag ska döda henne. Sen kommer jag tillbaka och dödar honom också.
- Nej, nej, nej... - Om Keira hamnar i vägen...
- Nej. Du lovade. - Du älskar mig inte.
- Det gör jag, Wren. Det vet du. - Nej.
Du älskar bara dig själv.
Vad händer när du kommer tillbaka?
Jag saknar att vara sjuksköterska.
Du är en helare.
- Nej. - Jo, det är du.
Hör du...
Du höll Noah vid liv.
Jag dödade nån.
- Det var en olyckshändelse, Keira. - Nej.
En olyckshändelse är nåt som man inte har nån kontroll över.
Jag gjorde fel och nån dog.
Nu har du en chans att ställa saker till rätta.
Du kan återvända... och rädda liv.
Och du, då?
Jag ska göra det som jag borde ha gjort för fem år sen.
- Hamnar du i fängelse? - Ja.
Dawn också.
Mina vänner och jag, vi förtjänar allt som har hänt oss.
- Peter... - Nej. Rättvisa -
- är rättvisa.
Jag trodde att jag hade hittat nån som förstod mig.
- Som älskade mig för den jag är. - Det gör jag. Jag älskar dig.
Nej. Du säger att du gör det, men du bara låtsas.
Vem är jag? Vad betyder jag för dig?
- Allt. - Allt?
- Allt. - Kan du hjälpa mig?
- Kan du döda dem för mig? Snälla? - Nej. Det är för sent.
Dawn är långt borta nu. Det är för sent.
- Då gör jag det själv. Jag hinner. - Nej! Då hör Peter och Keira dig...
- Då skjuter jag dem båda. - Nej, inte Keira. Du sa...
För helvete! Nu räcker det med jävla Keira! Jävla Keira!
Keira är oskyldig! Du får inte döda Keira!
Din jävel! Du bryr dig mer om henne än du bryr dig om mig!
Nej!
- Låt bli, Wren! - Ingen kommer att älska dig som jag.
Du kommer att dö ensam, för du är svag och feg och värdelös!
- Låt bli, Wren! - Fan!
- Nej! Nej! - Du är bara svag!
Jag tar över! Nej!
- Judith! - Är du okej, Judith?
Judith har alltid varit skör.
Hon har hållit ihop bra de senaste dagarna... tills hon dödade Mark.
- Kommer hon att bli bra? - Det är bara skråmor.
- Jag menade inte kroppsligt. - Vi måste hitta Marks kropp.
- Vi måste bekräfta att han är död. - Jag är ganska säker.
- Det räcker inte. - Du har rätt. Jag går ut och letar.
- Nej, jag följer med. - Vi kan inte lämna Judith ensam här.
Nån måste vara här när hjälpen anländer.
- Ta den här. - Nej.
Ta den. Jag tänker inte oroa mig för dig också. Ta pistolen.
Kom tillbaka så fort du kan.
- Jag lovar. - Lova inget som du inte kan hålla.
Jag tänker hålla det här löftet. Lås dörren efter mig.
Judith...
Jag somnade.
Nej, du svimmade.
Minns du inte?
Det gör inget.
Jag vet att allt det här har varit alldeles för mycket för dig.
Det är okej. De hämtar oss snart.
Gjorde jag... Gjorde jag nån illa?
Nej. Bara dig själv.
Var ska Peter?
- Vad då? - Han ska hämta Marks kropp.
Men låt inte det påverka dig.
- Jag går upp och städar. - Du borde vila.
Jag går upp till mitt rum.
Det som finns kvar av mitt rum.
Wren?
Wren? Var är du?
Wren?
- Snälla, kom ut, Wren. - Om du inte dödar dem gör jag det.
- Nej. - Jo. Döda dem.
- Nej. - Döda dem.
Jag kan inte göra det.
- Döda dem. - Nej. Jag vill inte.
- Tvinga mig inte. - Döda dem.
- Nej. - Döda dem.
Nej, nej, nej...
Nej, nej, nej. Nej!
Judith...
Om du inte dödar dem så gör jag det.
FÖR FEM ÅR SEN
- Varför stannar vi? - Det var is här för en vecka sen.
- Kan vi inte åka genom, eller nåt? - Skojar du?
Vi måste åka tillbaka. Där finns en bro. Jag tror att bränslet räcker.
Du tror det. Fantastiskt.
Vi måste härifrån, nu!
Janice! Janice!
Keira! Du...
Judith!
Var är du, Judith?
Kom igen. Stanna hos mig, Keira.
Keira!
Kom igen...
Kära mor -
- bevisen mot mig är överväldigande.
Jag kommer inte komma ut härifrån.
Inte levande i alla fall.
De fem... satte dit mig.
Snälla mor, ge mig rättvisa. Gör vad som än krävs.
Förinta dem.
Kram från din lilla 'Wren'. Din Owen.
Dö inte, snälla...
Peter...
- Hon lever. - Knappt.
Peter...
Du måste fatta ett beslut.
En av er får leva -
- och den andra dör.
Nej... I helvete heller.
Nej?
- Nej. - Varför inte?
Du har gjort det förut.
FÖR FEM ÅR SEN
"Lik ulven på hjorden Assyriern kom på"
"I purpur och guld Blott skarorna gå"
"Dess lansar blänka i dagen man såg, Som stjärnor på den galileiska våg"
"Men dödsängeln Framåt på stormilen drar"
"Och andas på dem, Då förbi dem han far"
"Och de lyktade ögon Bli kalla i hast"
"En gång hjärtat slog - Och för evigt det brast"
"Och för evigt det brast"
- Hur vet jag att du inte dödar henne? - Jag vill inte det.
Och Antoine? Ville du döda honom?
Eller Renee?
Eller Gene?
Varför dödade du dem?
MOR: JUDITH BERRY
Det räcker!
Det var ert fel! Ditt och dina vänners!
Ni dödade Talvinder. Ni satte dit mig.
Ni skickade mig i fängelse. Ni dödade mig.
- Vänta, Judith... - Kalla mig inte det.
Du är inte Owen. Owen är död.
Du är Judith.
- Fick du mitt brev? - Ja.
Nej! Nej!
Peter... Vad är det här?
Okej... Lyssna på mig, Judith. Snälla, ge mig pistolen.
Snälla. Vi är i fara. Ge mig pistolen.
Nej! Skjut...
Wren! Sluta, Wren.
Skjut honom rakt mellan ögonen!
Nej! Tvinga mig inte!
Fem minuter!
Det var... Det var så snabbt det gick.
Det tog fem minuter från det att Owen hängde sig -
- tills de hittade honom hängd i sina lakan.
- Du... - Jag är ledsen.
Jag är verkligen ledsen.
- Jag skulle gärna göra det ogjort. - Du är skyldig mig de fem minuterna.
Du är skyldig mig det. Vill du göra det rätta?
Nu har du din chans.
Jag skjuter Keira i huvudet och fattar beslutet åt dig.
Sen kan du bara gå. Du kan gå -
- och fortsätta leva ditt liv -
- eller så får Keira göra det.
Du bestämmer, Peter.
FÖR FEM ÅR SEN
Varför dör du bara inte?
Varför dör du inte? Dö!
Jay? Är allt okej, Jay?
Vad har du hittat, kompis?
MR & MRS GILL
Kära mr och mrs Gill -
- jag skriver för att berätta att er dotter Talvinder är död.
Hon har varit död i fem år, sen jag och mina vänner dödade henne -
- och begravde kroppen i skogen nära vårt sommarläger.
Vi gjorde nåt fruktansvärt den kvällen -
- och nåt lika fruktansvärt några dagar senare.
Vi satte dit Owen Turnbull för brottet, och han hängde sig -
- på grund av oss.
Vi ligger bakom två dödsfall. Vi är mördare.
Vi intalat oss själva att det var en olycka och att det inte var meningen -
- men Talvinder betalade för det vi gjorde den kvällen med sitt liv.
Vi måste få betala för det vi gjorde -
- och Talvinder och Owen måste få den rättvisa de förtjänar.
Jag måste våga göra det som måste göras.
Hälsningar, Peter Burrow.
Hej.
Tack för att du kom.
Jag skulle ge dig en kram, men...
Du gör det rätta.
Talvinders föräldrar förtjänar att få veta sanningen.
Jag kan inte låta bli att tänka på Mark och Peter och...
- De dog på grund av mig. - Nej.
De dog på grund av Judith. Judith dödade våra vänner.
Du har rätt.
Är du redo?
Ja.
Du kom tillbaka.
Så klart.
Jag tänker aldrig lämna dig igen.
Vad ska vi göra... med Dawn?
Hon kommer undan.
För tillfället.
Men när hon kommer ut -
- så väntar vi på henne.
Undertexter: Peeter S. Randsalu